EN ORIGINALSERIE FRA NETFLIX
Mr. og Mrs. Sloan?
Har du snakket med Payton Hobart? De konkurrerer om å bli elevrådspresident.
Det vil vanligvis ikke være et motiv for å gjøre noe sånt, men han er ikke normal.
Tror du det er tilfeldig at min datters eks skjøt seg foran ham?
Jeg kan ikke kommentere den saken.
Men det er noe underlig ved hele den situasjonen.
Jeg visste det! Arrester ham!
Vi kan ikke bare arrestere folk. Ikke rike.
Det har ikke noe med Payton å gjøre. Han ville slått henne.
Hvorfor ta henne nå? Jeg mener, jeg tror...
Beklager. Kona er full. Og har tatt piller.
Fra måten hun beveger munnen på, gjetter jeg på klonazepam, vodka og jus.
- Han vil ha sex med vår datter. - Hva er galt med deg?
Derfor hater han guttene hun kjenner. River, Payton. Han vil ha henne selv.
Vi møttes da jeg hyret henne inn fra et byrå som date på en middag for Ron Paul.
Jeg forteller deg det så du vet hva slags kvinne hun er.
Jeg er ikke flau over hvem jeg er. Jeg var en skuespiller for én tilskuer.
Du giftet deg med en hore, så hva sier det om hva slags mann jeg har?
Dere to ser ut til å ha lagd dere et liv.
Jeg vil se Payton med håndjern i pressen,
ydmyket for det han har gjort mot min datter!
Jeg kan ikke bare arrestere en skoleelev. Jeg må samle bevis og intervjue vitner.
Det fins prosedyrer og protokoller, og jeg kan få trøbbel om jeg overtrer dem.
Hvor mye?
Det er en fin klokke.
Tallene er her. De er ikke gode.
I den siste meningsmålingen før videoen lå vi likt,
og vi ville passert henne på valgdagen.
Vi har tapt fire poeng. Det største fallet på én dag.
Vi mistet alle 22 LHBT-velgerne.
Haitierne går imot oss. De er følsomme for skeive rettigheter.
Kan vi bare kalle ham Pierre?
- Det er før Astrids offisielle reaksjon. - Vi vil tape med 15 poeng.
Ok, la oss bremse litt.
Infinity sa "rumpespiser". Verdens svakeste fornærmelse.
Har du sovet i ti år?
Hun skrek "rumpespiser" til en journalist med highlights og en lett gange.
Han er skeiv, så hun rakket ned på hans homoseksualitet
og antok at han foretrekker anilingus. Det er uakseptabelt.
Men kan det være en god ting?
Som: "Hun mente jo ikke det. Vi er litt for politiske korrekte her"?
Kan vi snu på det og få noen stemmer?
Ja, hvis du vil gi stemmerett til sløydlærere og hvite vaktmestere over 55.
Disse nachoene er vemmelige. Kan jeg kaste dem i do så vi slipper mellomleddet?
Vi dropper Infinity nå. Vi sender ut en erklæring om nulltoleranse for hat.
- Og håper ingen får vite om kreft-greia. - Har ikke kreft-greia.
Kan jeg si noe?
Jeg sier ikke "jeg sa det" når jeg sa det
- flere ganger. - Du bare må.
Infinity var feil.
Du er nødt til å gni nesa mi i hundemøkka vi vet at vi har tråkket i!
Dette spøkelset vil plage oss for alltid.
Skjelettet i skapet vårt sitter i rullestol og heter Infinity Jackson.
Hun har ikke kreft og det holdt vi tilbake.
- Om det kommer ut, noensinne... - Det er forstått!
- Det plager meg ikke nå. Hvem tar over? - Jeg foreslår haitieren.
Mener du Pierre?
Nei. Pierre er ikke riktig. Det virker kynisk og panisk, men...
Vi er ikke døde ennå?
Nei, ikke ennå.
Ok, finn flere kandidater.
Visepresidenten er der ute. Vi ser det bare ikke ennå.
- Hva gjør vi med Infinity? - Overlat det til meg.
Payton Hobart, bli med oss.
Hva? Hvorfor?
Vi vil snakke om Astrid Sloans forsvinning.
- Vi har noen spørsmål. - Hva?
Håndflatene sammen, som om du ber.
Jeg må ikke svare på noe uten min advokat.
Ta det rolig. Du er ikke arrestert. Vi bare prater.
Astrid forsvant i går natt en gang, og vi tror at hun ble tatt mot sin vilje.
Om du ikke hadde noe med det å gjøre, si det og du kan gå.
Hvor var du i går kveld?
Hjemme. Jeg leste. Til en mandarinprøve.
Ok. Var foreldrene dine hjemme? Kan de bekrefte det?
De var ute og kom hjem rundt midnatt. Før det var jeg alene.
Men du ringte nok noen. Tekstet noen mens du var hjemme alene.
- Jeg skrudde av telefonen. - Å ja, mandarin.
Det er vanskelig. Du må konsentrere deg.
Hør her. Før jeg hentet deg, gjorde jeg hjemmeleksen min også.
Du og vennene dine liker den døgnåpne kafeen i Milpas. Så jeg dro dit.
To vitner sier at de hørte deg snakke om noen som heter Astrid,
og at du sa at du skal "drepe henne".
Han var uhøflig da jeg kom bort.
Jeg sa: "Vil dere bestille?" Så hyggelig som bare det.
Og han sa:
"Ingen vil ha mat. Her er noen penger, di hurpe. Gå vekk."
Vi har rike ungdommer der hele tiden.
De er fulle, de er høye.
Men han var ikke det. Han var bare sint, og jeg så at de planla noe.
Men jeg glemte hele greia. Så hørte jeg...
Faen ta Astrid! Jeg skal drepe henne! Jeg må vite hva som er på båndet.
Du vet hva en hyperbol er?
Det er en overdrivelse som ikke skal tas bokstavelig.
Så selv om en sportsreporter sier at Dodgers drepte Colorado Rockies,
begynner man ikke å etterforske et massedrap.
- Så du sa det? - Jeg var sint.
Hun vil bli president, men vet hun ikke kan vinne, så hun bruker skitne knep.
Hun la ut en privat video av medkandidaten min på nettet
for å ødelegge meg. En video hun skaffet seg ulovlig.
Så jeg løp ut av kafeen for å snakke med visepresidenten min og redusere skaden.
Ikke for å kidnappe og drepe Astrid, slik du antyder.
Medkandidaten din, er hun fortsatt medkandidaten din?
- Hva mener du? - Hvem er Pierre Toussaint?
- En klassekamerat. Hvordan det? - Visste du at han var i kafeen?
Ja! Jeg satt oppe hele natten og prøvde å få ferdig en oppgave.
Jeg så dem, men ville ikke at de skulle se meg, for de spør alltid om valget.
Jeg har deltatt i meningsmålinger omtrent 25 ganger.
Og de sier alltid: "Vi vil virkelig vite hva de haitiske velgerne syns."
Og jeg sier: "Hvilke haitiske velgere? Det er bare meg!"
Da jeg hørte ham rope, tenkte jeg ikke over det.
Selv da Astrid forsvant neste dag, tenkte jeg: "Payton ville ikke gjort det."
Men det som var rart, var at en av folkene hans spurte meg ut neste dag
og stilte spørsmål om det haitiske perspektivet.
Og så tok hun opp noe annet.
Om Payton ba deg om å bli visepresident, ville du si ja?
Og da begynte jeg å tenke på Astrid.
Payton visste at vi var i trøbbel.
Men med henne ute av veien, vil han garantert vinne.
Men det virket som alt gikk kjempefort.
Betyr den spennende og uviktige detaljen om at noen i klassen
lurer på om jeg var involvert, at jeg er arrestert?
Eller kan jeg gå?
Hei!
Hei! Du kan ikke bare la meg sitte her! Kom tilbake!
Vi lever i en verden hvor kvinner bringes til taushet.
Astrid Sloan er nå en av de 40000 kvinnene i landet som er borte.
Forsvunnet uten spor.
Nå har hun vært savnet i nesten 48 timer.
Dette krever at vi må akseptere et ubehagelig faktum:
Astrid er sannsynligvis død.
Enda en kvinne borte.
Hennes eneste forbrytelse var å si det hun tenkte,
å prøve å gjøre verden til et bedre sted.
Og igjen blir dette motet,
denne dristige følelsen av optimisme ikke møtt med applaus.
Ingen rop om: "Stå på!"
Det møtes med drap.
Hva kan vi gjøre, Herre, stilt overfor denne sorgen? Dette sinnet?
Hør etter. Hør ordentlig etter. Kan dere høre henne?
Hun roper til oss. Hun sier: "Elever! Velgere!
Stem!"
Og vi skal stemme!
Astrid, jeg skal bære denne byrden! Jeg skal stille i ditt sted!
Gud velsigne denne valgkampen!
- Takk og pris. Det var på tide. - Ja, det er det.
Hei!
Hvor tar dere meg?
Hvor er vi? Hvor i helvete er vi?
- Mamma og pappa! - Få ham ut derfra.
- Sånn, ja. - Takk og pris.
De har ikke skadet deg?
Stasjonen var omgitt av presse. Du kunne ikke gå ut og bli fotografert.
Vi trodde du ville måtte si noe.
Selvsagt ville jeg det. Jeg skrev det ned på dopapiret i cellen.
- Det er best å ligge lavt nå. - Valget er neste uke!
Advokaten min tar kontakt.
Ja. Han skal få en ferieleilighet i Mexico for å ha sneket deg ut.
Du skal få varm kakao.
Hvor er pappa?
Det har kommet en ny pakke fra Henry Boards, en førsteutgave av Yeats.
Han var fascist. Yeats, ikke pappa.
Det går bra med dere?
Vi er det vi behøver å være for å beskytte deg, en familie.
Det gjør meg trist.
"Lysets lys ser på motivet, ikke handlingen.
Skyggenes skygge ser kun på handlingen."
Yeats.
Gjorde du det, Payton?
Skadet Astrid?
Hvordan kan du spørre?
Nei. Jeg skulle slå henne.
Kunne du det?
Jeg vet ikke.
Ja.
- Hvorfor denne drømmen? - Fordi jeg må.
Som når de gir deg svaret på en matteprøve,
og du må jobbe deg tilbake til oppgaven.
Jeg vet ikke hva jeg finner der, men...
Dette er min eneste vei.
- Hvorfor får det deg til å gråte? - Fordi jeg er så glad i deg.
Og jeg vil gjøre det som skal til for at du skal få det du vil.
Og jeg sørger over den personen det vil gjøre meg til.
Jeg har ikke hørt noen nevne den virkelige skurken i alt dette: lovlig pot.
Ikke si at marihuana ikke hadde noe å gjøre med at jenta ble borte.
Jeg er ikke uenig.
Hvorfor skrudde du av?
Jeg ville bare vite at de ikke aner hvor vi er.
Ennå!
De finner oss ikke. Vi bruker kontanter. Vi sjekket inn med et falskt ID-kort.
Vi er 500 mil unna alle som ser etter oss.
New York er stedet om man vil bli borte i mengden.
Vi knuller igjen.
Nei!
Nei! Vi har gjort det fire ganger allerede i dag.
Pikken min er sår, Astrid.
Jeg har alltid hørt at dumme folk er bedre i senga.
Hvorfor er det sånn?
Kanskje fordi du ikke tenker på noe annet. Så du kan bare være her.
Jeg er dum.
Jeg er så dum! De vil sette meg i gasskammeret for dette.
- California har ikke dødsstraff. - De vil sette meg i fengsel for alltid.
For hva? Jeg tvang deg til å ta meg hit.
Kom og gi meg den store, dumme kølla, ellers sier jeg at du kidnappet meg.
Ok.
Jeg har aldri vært lykkeligere.
Du tok solskinnet mitt!
Jeg følte meg fanget i livet mitt. Det fantes ingen vei ut.
Men så kom denne dusten, og jeg visste at han var min sjanse.
Han var billig, $ 300.
Få meg vekk herfra.
Riv det av. Alt sammen.
For det ødela han rommet mitt og tok meg med.
Jeg tok ingenting. Jeg ville starte på nytt.
Velt det.
- Kom igjen. - Ok.
Vi reiste som virkelige amerikanere: fattigfolk.
For en gangs skyld ville jeg være normal. Det var frigjørende å være teit.
Jeg sto i kø. Jeg spiste på kjederestauranter.
Jeg elsket å være turist, på feil sted, ukomfortabel.
Hele livet handlet om å være komfortabel, så jeg skulle orke å være så ulykkelig.
Jeg hatet huset mitt, foreldrene mine, vennene mine.
Skolepresset, det sosiale presset. Ikke nå mer.
Still deg opp!
New York-ludder!
Ricardo er ikke fantastisk, men perfekt til dette eventyret.
Snurr rundt!
Han vil bli borte, men jeg drar aldri tilbake.
For en sexy New York-jente.
I drømmen min rømmer jeg til Orlando,
og Payton får skylden og havner i fengsel. For resten av livet.
Infinity!
Beklager. Jeg savner henne.
- Savner ikke du noen? - Nei.
- Skal vi dra tilbake til Bubba Gump? - Ok.
Hei.
- Hei. - Du ville treffe meg?
- Ja. - Jeg visste ikke at det var et kapell her.
- Ja. - Payton?
Ok, jeg er så lei for det.
Jeg kan ikke tro at Ricardo ville gjøre noe sånt.
Det må ha vært ham, vi så båndet sammen.
Jeg trodde aldri at han ville forråde meg sånn.
Jeg tror vi kan løse det.
- Infinity... - Jeg satte oppe i hele natt,
og planen jeg har, er jeg...
Jeg ville fortelle deg dette selv nå.
Du er ikke med lenger. Du er ikke visepresident lenger.
- Hva? - Og så, og dette er litt vanskelig...
- Hvordan kunne du? - Unnskyld?
- Du er akkurat som alle andre. - Greit nok.
- Jeg hadde en drøm... - Ok.
- ...og du ødelegger den. - Jeg var den som hadde drømmen.
Ja? Jeg tror ikke du alltid har drømt om å bli visepresident. Ro deg ned litt.
Hva med alt du lovet meg?
Jeg tror at du er en ødelagt person, men jeg respekterer deg nok til å si dette.
Jeg har ikke bevis for dette, men jeg tror at bestemoren din forgifter deg.
- Payton... - Det kalles Münchhausen by proxy.
- Det kalles hva? - Münchhausen by proxy.
- Jeg har ikke Münchhausen. - Hun gjør deg syk.
- Jeg er syk. Jeg har kreft. - Det tror jeg ikke.
Du prøver å utnytte meg.
Jeg prøver å... Hvordan utnytter jeg deg?
Du må lytte veldig nøye til det jeg skal si,
for jeg gjentar det ikke, og om jeg blir spurt senere, må jeg nekte for det.
Vi testet blodet ditt. Det var ingen tegn til kreft.
Ok?
Løgner.
- Akkurat. - Du prøver å lure meg.
Du vil nok bare ha sex med meg.
- Du vil ha sex med meg. - Herre... Ja!
Vet du hva? Du har rett. Det er det jeg vil ha.
Alt har handlet om kunne forføre deg.
Neste gang hun prøver å stikke deg med en nål, si nei.
Ikke ta imot medisin eller behandling på seks måneder, se om du blir bedre.
Og så går du ut fra denne skolen og kommer deg så langt vekk som du kan.
- Kan jeg i det minste få noen penger? - Nei, jeg kan ikke ta ansvar for deg.
Juridisk sett er det å innrømme skyld. Da har jeg tatt del i alt dette.
Men det har du.
- Farvel. - Hvorfor hjelper du ikke?
Jeg gjorde det! Jeg reddet livet ditt!
Dette er fint, er det ikke?
Du må venne deg til å bli behandlet sånn. Det er sånn det er å være kjent.
Du må aldri betale for noe. Se på det.
Hør her. Jeg vet at du er lei deg for videoen.
Men jeg har snakket med Ray.
Han har en fin idé. Vi behøver bare å si at den er falsk.
Jeg kan ikke forstå hvorfor det å kalle en homofil mann "rumpespiser"
er en sånn skandale. Jeg mener, om det er det du liker.
Det er det homofile gjør. Spiser rumpe og feirer halloween.
Det er over. Payton sparket meg.
Hva? Når skjedde dette?
Og jeg vet det.
Jeg vet det, besta. Jeg vet hva du har gjort mot meg.
Hva snakker du om?
Münchhausen by proxy.
Payton sa det. Jeg vet at jeg ikke har kreft.
Er dette en spøk?
Jeg vet ikke hvorfor du vil gjøre meg syk, jeg vet bare at egentlig...
Jeg er ikke syk.
Hva snakker du om? At jeg vil gjøre deg syk?
Hva er alle sprøytene?
Du vet hva de er. Cellegift for kreften din.
Hvorfor kan bare du og Ray gi dem til meg
når det burde være en lege?
En lege! En lege?
Om jeg overlot dette til en lege, hadde ikke du gått på skolen,
du ville ikke ligget i din egen seng.
Om jeg overlot det til en lege, ville du bodd på sykehuset.
Det er bare gjennom det jeg har ofret,
jeg har oppgitt mitt liv så du kunne få livet du ville ha,
og sånn betaler du meg tilbake.
Jeg vet ikke hvorfor den gutten sier noe sånt,
men om han gjorde det, er han ond.
De testet blodet mitt.
- Sett deg. - Nei, jeg vil ikke!
- Jeg gir blaffen! - Sett deg!
Alle skal vite hva hun har gjort mot meg!
Du burde betale for all denne pastaen!
Sett deg ned!
Sett deg!
Hvorfor løy du for meg?
Jeg løy ikke for deg.
Du har tatt fra meg alt. Du har tatt kjæresten min.
Kjæresten din. Han utnytter deg.
Du har IQ som et barnehagebarn. Jeg skal drepe den gutten.
Jeg har mistet sjansen til å bli visepresident,
og jeg har mistet tilliten til deg.
- Nei, hvor skal du? - Jeg vet ikke.
Kanskje jeg skal anmelde deg. Jeg har ikke bestemt meg.
Ingen flere sprøyter. Ikke mer medisin.
Hvem er det?
Hallo?
Du svarte.
Hvor er du?
I helvete uten deg, skatt.
Jeg så Frost-musikalen og alt jeg tenkte på var: "Infinity er min Elsa."
Så du en musikal uten meg?
Hater du meg? Jeg prøvde bare å være din helt.
Disse menneskene utnytter deg.
Jeg ser det nå. Du er den eneste som er glad i meg.
Jeg kommer hjem til deg. Så snart jeg kan. Jeg er så glad i deg.
Jeg er glad i deg, Ricardo.
- Hvor er lam og risretten min? - Hva?
Du gikk for å kjøpe lam og ris fra halalvogna borti gata.
Samme det. Vi puler igjen.
Nei! Aldri mer.
Jeg elsker bare én kvinne. Nå og for alltid.
Jeg drar tilbake til henne i dag. Hvor er de $ 300?
Øverste skuff i kommoden.
Ta hundre ekstra til sigaretter og mat på veien.
Takk.
- Hva skal du gjøre? - Skifte navn. Farge håret. Forsvinne.
Du vil bli lei dette. Jeg har vært fattig og usynlig.
Det kan være gøy å besøke for deg, men det fins ingen ære her.
Vi hadde det kult, men du burde dra hjem.
Til hva?
Du jobbet så hardt med valget.
Jeg skjønner ikke hvordan noen kan bry seg så mye om noe, og så bare stikke av.
Jeg liker ikke å tape. Far liker ikke at jeg taper.
Pene, rike jenter som deg taper aldri. De vinner bare ikke av og til.
Og takket være meg, er ikke Infinity med mer.
Og løpet er kjørt for Payton.
Er du ikke hjemme om én uke, sier jeg hvor du er.
- Tror du virkelig at jeg kan vinne? - Jeg hadde stemt på deg.
Løft armene.
La meg få et grunnivå. Heter du Alice Charles?
Ja.
Var Payton Hobart involvert i Astrid Sloans forsvinning?
Da går vi til Janet Harcour utenfor politistasjonen...
Hva skjer?
...gi en uttalelse.
Selv om vi ikke vet hvor Astrid...
- Hva gjør hun? - Aner ikke.
...har forsvinningen skapt ville spekulasjoner angående
hvem som kan være involvert,
og jeg vil gi så mye informasjon som jeg kan
med hensyn til hvem vi er interessert i nå.
Payton Hobart ble intervjuet i flere timer,
men Alice Charles har bestått en løgndetektortest angående hvor han var
kvelden det gjelder.
Takk, politisjef.
POLITISTASJON
Som politisjefen sa
var jeg sammen med Payton den kvelden Astrid forsvant.
Han ville ikke oppgi meg som alibi
fordi han ville beskytte meg mot enhver skandale.
Men jeg følte at jeg måtte stå frem for ham.
- Var du hos henne? - Hvorfor sa du ikke bare det?
I mellomtiden
tenker vi på og ber for Astrids familie i håp om at hun kommer tilbake.
Du sa til politiet at jeg var hos deg. Det var jeg ikke.
Men jeg sa det.
De var mistenksomme, så jeg sa ja til løgndetektortesten, som jeg bestod.
Som betyr at jeg ikke løy. Du var hos meg den natten.
Jeg forstår ikke. Hvordan besto du?
Løgndetektoren er ikke en test, den er et avhørsverktøy,
og dens eneste rolle er å skremme.
Du kan ikke registrere sannhet eller løgn. Det fins ingen løgnreaksjon.
Det den registrerer, er nervøsitet.
Og du hadde ikke noe med Astrids forsvinning å gjøre.
Det var jeg overbevist om. Så jeg hadde ikke noe å være nervøs for.
Men du kom med falske uttalelser. Maskinen må ha merket det.
I en løgndetektortest stilles du to typer spørsmål.
Relevante og kontrollspørsmål.
Bor du i Sycamore Drive 4353?
Ja.
Utover det du har sagt, har du løyet for å slippe unna trøbbel?
Nei.
- Lyver du for å beskytte Payton Hobart? - Nei.
Nøkkelen til å bestå er å reagere på kontrollspørsmålet...
Går du på St. Sebastian High School?
...med korte, raske innåndinger.
Ja.
Når de sa noe relevant...
Var du sammen med Payton da Astrid forsvant?
...så jeg deg og meg for meg i limousin på vei ned Pennsylvania Avenue
mot Det hvite hus etter din innsettelse.
Ja.
- Tilbrakte du natten med ham? - Ja.
Hun snakker sant.
- Jeg kan ikke tro det. - Tro hva?
At jeg er en iskald hurpe med isvann i årene?
Ja, akkurat.
- Jeg har savnet deg. - Jeg har savnet deg også.
Og jeg har aldri vært mer tiltrukket av deg.
Herregud. Ungen min!
Ungen min!
- Er du skadet? - Nei.
Takk og pris.
Hvordan unnslapp du? Vi må ringe politiet. De som tok deg vil vite at du er her.
Var det som i den Brie Larson-filmen?
Nei, jeg unnslapp ikke. Ingen tok meg. Jeg rømte hjemmefra.
Men det var blod overalt. De testet det, det var ikke ditt.
Det var Ricardos.
Så det skulle se ut som om han tok meg, men sannheten er at jeg tok ham.
Jeg måtte vekk.
Jeg er ikke lykkelig. Jeg vil ikke hate livet mitt mer.
Det er ikke en grunn til å utsette oss for dette.
Man tar antidepressiver for sånt.
Jeg vil kjenne livet mitt.
Om jeg er for dopet til å føle, hvordan vet jeg om jeg må endre noe?
Folk som oss endrer ikke noe.
Det kan sette alt vi har arbeidet for i fare.
Vi må finne på en historie som gir Ricardo skylden for alt.
- Hva? - Skatt!
Alle samlet seg rundt deg som om du var en unge i en brønn.
Om de finner ut at det bare var en tenåring som rømte, blir vi ydmyket.
Folk som ikke er som oss, blir ydmyket hver dag. Jeg har sett det selv.
Servitriser, hjemløse som bæsjer på gaten, folk på offentlig transport.
Det er et helvete.
Derfor skal jeg si sannheten om hvor jeg var
og vinne valget som en kvinne av folket.
De vil se gjennom det. Det er du ikke. Du er en av oss.
Jeg er datteren til en narkoman hore.
Jeg skal fortelle alt. Og så skal jeg vinne.
Takk for at dere kom.
Som dere ser, er jeg ikke død.
Jeg vil be om unnskyldning for mediasirkuset som oppsto da jeg ble borte.
Det var aldri min intensjon,
og jeg vil gjøre opp for meg og betale tilbake det som ble brukt
i forsøket på å finne meg.
Jeg rømte fordi jeg var overveldet...
...av press både hjemme og på skolen.
Men jeg kan si at å rømme virkelig bare gjør det verre.
Til mine foreldre, lærere, medelever og tilhengere:
Jeg er lei for å ha skuffet dere.
Er jeg sprø, eller slår hun an?
Det som da Hillary gråt i den kafeen i 2008.
"Jeg trodde jeg hatet henne. Kanskje ikke."
Hun lyver, men jeg tror alt hun sier.
- Hvordan gjør hun det? - Ok, hun er flott.
Vi må kunngjøre en ny visepresident.
- Jeg kjenner ingen av dem. - Jeg syns Pierre er den beste.
Han er interessert og blir skolens første haitier.
Jeg tror han kan bety noe.
Han sa at han trodde at vi drepte Astrid. Kanskje ikke vår største forkjemper.
Jeg tar heller kantinedamen. Ingen av disse, prøv igjen!
Vi har tallene. De er faktisk litt sjokkerende.
De får meg til å tvile på metodene mine.
Men undersøkelsen ble utført som før.
Samme sannsynlig velger-undersøkelse som jeg har brukt hele veien.
Og jeg må si at jeg står fast ved denne modellen.
- Kris... - Jeg vet det, det bør bare gjentas.
På dette punktet i valgkampen, med en mediabegivenhet som i dag,
- forventet jeg en mye større endring. - Er det godt eller dårlig?
Mest dårlig. Pressekonferansen var mesterlig.
Jeg ville stemt på deg. Jeg skal selvsagt stemme på deg.
Men du falt og Payton steg.
Vi lå tre poeng foran etter videoen, nå leder han med fire.
Det er syv poeng på en uke.
Vi kunne tatt det igjen om vi hadde mer tid, men valget er i morgen.
Og populariteten din er under halvparten.
51 % har et negativt bilde, 38 % et positivt bilde.
- Fins det gode nyheter? - Jeg liker ikke uttrykket, men ja.
Det er at Paytons popularitet er i det samme området.
48 % misliker, 41 % liker.
- Det er fortsatt ille for oss. - Ja, på en måte.
Du kan se på det som at han er sårbar. Rumpespiser-videoen var en nedtur.
Jeg ville fortsatt å nevne det.
Men Infinity er ikke med lenger.
Han er det. Han valgte henne. Det er hans dømmekraft.
Forsterk det upopulære.
Gjør det til et skittent valg. Da kan du ha en sjanse.
Kan ha en sjanse. Ikke der jeg trodde vi ville være én dag før valget.
Ikke begynn, ok?
Vi kunne ha vunnet om du ikke hadde forsvunnet.
Vi ledet med tre poeng.
Videoen var en gave fra himmelen, og du sløste den bort.
Vet du hva?
Du er en bortskjemt, overlegen, liten bløff.
Trodde du at du kunne komme tilbake og at de ville gi deg byens nøkkel?
Nei.
Moderne kunst.
Lidenskapsløse tegnere.
Utenrikspolitikk.
Modige, nye våpen.
Dagens ungdom.
Gledesløse...
Hallo?
Det er meg.
TV i alle rom.
- Utdannelse. - TV i alle rom.
Jeg vil bli med dere.
La meg gjør det klart. Jeg forlater Astrid og blir med dere.
Vi hørte deg. Det er bare mye for Payton å bearbeide,
men vi er interesserte, det er bare hvordan...
James.
Hvorfor?
For uten meg taper du, men med meg vinner du.
- Hun har et poeng. - Det er ikke en grunn.
- Ba Astrid deg om det? - Hun vet det ikke.
- Bevis det. - Det kan jeg ikke. Du må stole på meg.
Jeg liker ikke måten dere har drevet valgkamp på.
Enig. Jeg liker det heller ikke.
- Jeg trenger én dag. - Valget er i morgen.
Du trenger en medkandidat, det er opplagt meg.
Det betyr ikke at du er riktig.
Takk for at du kom.
Tro meg, vi tar kontakt.
- Hva skjedde? - Han sa han måtte tenke over det.
Jeg skal ordne det. Det er det han vil, han vet det bare ikke ennå.
Hva?
Ingenting.
Jeg vil dette mer enn noe annet.
Tekst: S. Marum